Olen Uhtred, Uhtredin poika.
Synnyin saksien lordiksi, mutta tanskalaiset kasvattivat minut, -
- kunnes siskoni hääpäivänä perheeni tapettiin. - Tulipalo!
Olen soturi, mutta tanskalaisten hyökätessä Alfredin linnakkeeseen Winchesterissä, -
kaikkien oli paettava.
Toisten nopeammin kuin toisten, mukaan lukien viholliseni nuori Odda.
Niin Guthrum valtasi Winchesterin.
Aethelwold lupasi olla uskollinen tanskalaisille, -
vaikka Guthrum edelleen pelkäsi Alfredin Jumalaa.
Pystyin vain toivomaan, nyt etäisen vaimoni ja lapseni olevan turvassa.
Meidän oli piilouduttava ja rukoiltava ihmettä.
Iseult, neitsyt kuningattareni, pelasti kuninkaan pojan, -
jonka seuraukset vain hän pystyi näkemään.
Hän antoi Alfredille voimia.
Kun kuningas on hengissä ja voimissaan, Wessexillä on toivoa.
Kohtalo on kaikki.
- Olen samaa mieltä, että poltimme hyvän määrän laivoja. - Laivaston.
Laivaston, mutta samalla -
jätimme satoja tanskalaisia Wessexiin, joilla ei ole aikomustakaan lähteä.
Wulfhere, en usko, että he muutenkaan olisivat lähteneet.
Kuukausien aikana tänne tulee lisää laivoja ja miehiä.
- Nyt on aika taistella. - Millä taistelemme?
- Meillä ei ole armeijaa ja heitä on tuhatpäin. - Miehiä on valmiudessa odottamassa.
- He odottavat vain kutsua. - Todellakin, mutta...
Herra, miltä kuulostaa, jos saatamme teidät Frankkien valtakuntaan...
Ei onnistu. En piiloudu enää.
En tällä, enkä Frankkien valtakunnassa. Olen päivittäin rukoillut johdatusta.
Aino keino pelastaa Wessex, on kulkea tietä, jonka aloitimme.
Yksi ratkaiseva taistelu.
Jätämme nämä suomaat.
Rohkeus ja usko.
Isä Beocca.
Isä, en väitä tietäväni kaikkea, -
mutta kuninkaan on yhä luotettava minuun.
- Asserin paluu voi muuttaa häntä. - Veli Asserin paluu on antanut hänelle voimia.
Hän ei kuitenkaan ole soturi ja nyt on sotureiden aika.
En uskonut sanovani tätä, mutta tarvitsemme nuoren Oddan. Hän johtaa Pelättyjä.
Se on armeijamme perusta. Siihen tähtäämme.
Teen kaikkeni auttaakseni.
- Olen puolellasi. Olen kirppu Alfredin korvassa. - Kiitos.
Isäsi olisi ylpeä sinusta, kuten olen minäkin.
Mieheni pitäisi olla valmiina huomiseksi ja hevoset odottamassa.
Uskotko, että tanskalaiset ovat lyötävissä?
Nähdään rantauduttuamme, jaarli Wulfhere.
Nähdään.
Miksi otit sen? Se oli minun.
WINCHESTER WESSEXIN KUNINGASKUNTA
Aethelgard, ystäväni. Wessexin oikeutettu kuningas.
Kiitos, kun tulit tapaamaan minua.
- Herra, nimeni on Aethelwold. - Aivan. Istu toki.
Haluan, että kerrot minulle kaiken, -
minkä tiedät Alfredista.
Kerroinhan jo, että hän ajattelee mulkullaan, ja tuskin malttaa pitää pöksyjään jalassa.
- Vastaa kysymykseen, poika. - Kaikki eivät pidä leikinlaskusta.
Vaikka Alfred voi vaikuttaa kivun murtamalta, -
tulette huomaamaan, että hän on vahva mies.
Tulette huomaamaan myös hänen oveluutensa.
Olin valmis tekemään hänestä neuvonantajani, kunnes hän varasti kruununi.
Luulen, että hänen vahvuutensa tulee hänen uskostaan.
Jumalalta.
Uskotko sinä tähän Jumalaan?
- Uskon itseeni. - Miksi Alfred varasti kruunusi?
- Hopean vuoksiko vai ollakseen vahvempi kuningas kansalle? - Tavallaan.
- Niin kumpi? - Epäoikeudenmukaisesti, -
en kaikkien silmissä ollut mies, jota voisi seurata.
Kuulemma en kykenisi taistelemaan teitä vastaan. Mikä oli totta, koska tiesin teidän voittavan.
Alfred taas uskoi pystyvänsä voittamaan.
- Jopa nytkin? - Niin, vaikka hän tietenkin on väärässä.
Hän kuitenkin uskoo, että Jumala ei hylkää häntä hänen uskonsa takia.
Siksi hän uskoo voittavansa.
- Sitten sinun on tapettava hänet. - Minunko?
Kuka muukaan kuin kuningas Aethelgard, -
voi mennä Alfredin leiriin, -
ja olla tervetullut ystävänä.
Wulfhere ja hänen miehensä.
Luoja. Pysykää loitolla! Olen taitava!
- Pistä se tikari pois, poju. - Luoja kiitos, olette englantilaisia.
Luulin teitä tanskalaisiksi. Noiden hiuksien takia.
- Missä jaarli Wulfhere on? - Lähtenyt, herra.
- Olen Halig. Huolehdin hevosista. - Lähtenyt minne?
Hän ei sanonut. Arvelin, että te tietäisitte.
- Missä Wulfhere on? - Hän on lähtenyt, herra.
- Minne hän on lähtenyt? - Ei sanonut.
- Hän jätti teille hevoset, herra. - Jatketaan matkaa.
- Ilman Wulfhereako? - Suunnitelmamme ei muutu.
Jatkamme matkaamme Oddan tilalle.
Emme voi käyttää pääteitä.
Voimme mennä ensin tilalleni, ja sieltä maiden halki Oddan tilalle.
- Sekö on turvallisin reitti, Leofric? - Kyllä on, herra.
Palataan muiden luo.
Täällä on tuskaa, rakkaani.
- Tunnetko heidät? - Torppareita.
Ei.
Meidän pitäisi haudata kuolleet.
- Rukoilla heidän sieluilleen. - Kun olet valmis, -
haluaisin lausua rukouksen Uhtred, Uhtredin pojalle.
Minun on etsittävä Mildrith.
- Hän voi olla kuollut ja hautaamatta. - Sinun ei pitäisi.
Hän hautasi poikasi ja sen jälkeen poistui täältä.
Tämä ei enää tuntunut hänen kodiltaan.
Usko minua.
Kyyneleesi osoittavat rakkauttasi häntä kohtaan.
- Saanko kysyä, mitä kirjoitatte, herra? - Ensimmäistä monista kirjeistä.
Kaikkiin tulee sama teksti.
Wessexin ja lähistön miesten tulee kokoontua Egbertin kivelle yhteiseen taisteluumme.
Milloin lähetätte sanansaattajat matkaan, herra?
Ehdottaisin, että ojennatte kirjeet henkilökohtaisesti.
Ehkäpä käsi heidän hartioillaan. Se varmasti rohkaisee heitä.
Kiitos, Beocca. Teen sen.
Tiedät, että aiheutin tämän pelastamalla kuninkaan lapsen.
- Et aiheuttanut. - Tiesin, että joku viaton kuolisi.
En jaksa enää tätä.
Olen nähnyt liikaa. Tiedän liikaa.
En halua nähdä enää.
Mildrith.
EXETER JAARLI ODDAN TILA
- Herra, teidän pitäisi levätä. - Olen väsynyt lepäämiseen.
- Olen ollut joutilaana liian pitkään. - Istukaa nyt ainakin, olonne on hutera.
- Missä vaimoni on? - Lepäämässä.
- Entä poikani? - Tien päällä.
Edelleenkö?
Tärkeät asiat vaativat aikansa.
Se ei ole petos.
Ei ole, herra.
Olet jaarli Skorpa.
Olet tullut antautumaan, etkä tuhlaamaan aikaani.
- Olen täällä neuvottelemassa. - Antaudu niin jäät henkiin.
- Puhumalla liikaa pääset hengestäsi. - Kaikista Wessexin jaarleista olen se, -
joka saa kokoon Pelätyt, mahtavimman armeijan.
Minun on vain tehtävä valinta, olenko Guthrumin vai Skorpan puolella.
- Tanskalaiset näyttävät samalta silmissäni. - Olen miehittänyt maanne.
Miksi en vain murskaisi sinua?
Hyväksy kustuni.
Syö minun ja isäni kanssa, ja kerron kaiken maastamme.
Alueesta joka on vaikutusvallassani.
Olen varma, että voimme päästä sopimukseen.
Kummankaan ei tarvitse menettää miehiään. Kummankaan ei tarvitse heikentyä.
Syö ja juo salissani.
Vakuutan ettei tämä ole ansa.
- Saavun luoksesi uuden kuun jälkeen. - Odotan teitä.
- Onko rauha voimassa siihen saakka? - Sovitaan niin.
Olet menettänyt paljon.
Isäsi ja äitisi, sekä pojan.
Rakastajattaret.
Minulla on sinut.
Minulla on veli.
- Ragnar. - Niin.
Siskosi Thyra.
Niin.
Elääkö hän?
Ei, hän kuoli.
Tulipalossa.
Hän elää ja häntä pidetään pohjoisessa.
Skorpa kertoi.
Ensin luulin sen olevan vale sinun piinaamiseksi.
Nyt tiedän sen olevan totta.
Hän elää.
- Oletko nähnyt hänet? - Olen.
En kuitenkaan näe enää. Kykyni hupenee.
Kun tämä taistelu on ohi, polkusi vie pohjoiseen.
On aika kohdata menneisyytesi.
Ja sinä olet kanssani.
Aina.
Jos Jumalan apua tarvitaan, kuinka hän voi katsoa suopeasti uskotonta Uhtredia?
- Jumala on hyvä. - Kuolema saattaa odottaa kukkulan takana -
ja se on Uhtred, joka seisoo sen tiellä.
Ei epäilystäkään. Tanskalaiset suojelevat saalistaan. Kuningas on arvokas.
Hän on suojelemassa kuningasta, mihin me emme pysty.
- Hän on mies vailla sielua. - Sitten toimin hänen sielunaan.
Sitten pysyn aina hänen rinnallaan. Olen hänen yhteytensä Jumalaan.
- Entä jos kaadut taistelussa? - Rukouksiesi avulla minusta tulee voittamaton.
Veli Asser...
Haluan sinut sanansaattajakseni.
- Huomenta. - Nukuitko hyvin?
- Se tarkoittaa: "Köyritkö hyvin?" - Tiedän kyllä.
- Nukkuiko neiti hyvin? - Minulla olisi asiaa kaikille.
Vaikka ensimmäinen etappi Oddan maille on kesken, on tärkeää, että aloitamme toisen.
Sana armeijamme kokoontumispaikasta on saatava maan kauempiin kolkkiin.
Veli Asser on ensimmäinen sanansaattajani.
- Halig. - Niin, herra?
- Myös sinä saat olla ääneni. - Tietysti.
- Minä myös, herra. - Hild.
- Herra, hän on nainen. - Olen yhtä hyvä ratsumies kuin muutkin.
Jos sillä saadaan lisää tanskalaisia hengiltä, suostun siihen.
Kyllä, Hild.
Saat olla ääneni.
- Kenen hevosia? - Lordi Oddan.
- Päästättekö ohi? - Myyttekö vai ostatteko?
Myymme. Tanskalaisille.
Nyt on rauha. Ettekö tienneet?
Oddako on solminut rauhan? En tiennyt.
Odda on uskollinen.
Katsomme itse, miten on asian laita.
Herra, teidän tulisi pysyä piilossa, kunnes olemme varmoja, että on turvallista.
Odda ei ole vaaraksi.
Hänen seuransa voi olla.
Hyvä on.
- Tämä on nähtävä omin silmin. - Se ei ole...
Olen päätökseni tehnyt.
Jos kyseessä on petos, minun on nähtävä se.
- Tulen mukaanne. - En tarvitse hoitajaa.
- Olen pappi. - Ja minä kuningas.
Odotat täällä Iseultin kanssa.
Tiedän kuinka varovainen minun on oltava.
Nunnien ei pitäisi olla noin kauniita tai omata huulia, jotka vaativat suutelua.
- Olet näemmä samaa mieltä. - Koska olitkaan lähdössä?
Kunhan olen levännyt, herra.
Mitä nyt? Saapuivatko tanskalaiset?
Leofric on ulkona.
Tuokaa hänet sisään. Hän on miehiämme.
Hän on Uhtredin kanssa.
Tuokaa molemmat luokseni.
Leofric ja Uhtred, rukouksiini on vastattu.
Jumala on hyvä.
Herrat, hieno nähdä, että olette kunnossa.
Leofric, olet kotona.
- Missä ihmeessä olet ollut? - Piilossa ja tappamassa tanskalaisia.
- Toivottavasti et minun maillani. - Kuningas lähetti tuomaan käskyn.
- Kukahan kuningas? - Kuningas Alfredko?
- Kuka muukaan? - Wessex on näemmä täynnä kuninkaita.
On Guthrum, Itä-Anglian kuningas, joka majailee Winchesterissä.
Aethelwold tässä kertoo mahdollisille kuuntelijoille olevansa kuningas.
- Milloin se loppuu? - Minulla on Alfredin kirjallinen määräys.
- Se ei merkitse mitään. - Sinä kokoat Pelätyt.
Se on Alfredin osalta ohi!
Alfred luovutti Wessexissä. Hän päätti pelastaa itsensä.
Kukaan ei ole ollut uskollisempi Alfredille kuin isäni ja minä.
Alfred on pettänyt meidät!
Tanskalaiset piirittävät meitä, ja hän piileskelee!
Alfred on kuin iilimatojen kuningas. Lipevä ja kartteleva.
Huomaan, että se on totta.
Olet asettunut tanskalaisten puolelle.
Mitä Skorpa lupasi sinulle? Tuleeko sinusta kuningas?
- Leofric, aiotko... - Olenko oikeassa?
- Kysyin sinulta jotakin, Leofric. - Olen yhä puolellasi, herra.
Sitten hoidat asiasi loppuun tämän tanskalaisen kanssa ja tapat hänet.
- Kuulit käskyni. Tapa hänet. - En voi tehdä sitä.
- Olen täällä puhumassa Alfredin puolesta... - En käske toistamiseen, Leofric.
Se joka yrittää tappaa minut, on petturi kuninkaalle.
Leofric, tapat hänet. Alfred ei ole enää kuninkaani.
- En aio tehdä sitä. - Poikani...
Isä, älä sekaannu tähän.
Antakoon äitisi minulle anteeksi, -
ja annettakoon sinulle anteeksi petturuutesi.
Herra, antakaa hänelle anteeksi.
antakaa hänen kuolla kunniakkaasti.
Odda... Teet kuten käsken.
Kokoat Somersetin Pelätyt.
Herra, antakaa pojalleni anteeksi. Pyydän!
En anna anteeksi näkemääni.
Kokoat Pelätyt.
Kyllä, herra.
Tarvitsen 20 hevosmiestä.
He vievät sanan kaikille miehille, -
jotka kykenevät kantamaan aseita.
Viesti on, että Alfred on kuningas!
Aion taistella Wessexin miekkamiesten vierellä -
- viimeiseen hengenvetoon! - Antaa kuulua!
Voimmeko puhua?
Pojastamme.
Tiedätkö hänestä? Sitten ei ole enää mitään sanottavaa.
Olen pahoillani, että sinun piti kohdata hänen kuolemansa yksin.
En ollut yksin. Miehen puuttuminen ei tarkoita, että olisin yksin.
Olen pahoillani elämästä, jonka olen sinulle antanut.
Löysin rauhan. Toivottavasti sinäkin löydät.
Liittyikö siihen sairaus? Haluaisin ymmärtää.
Lapset ovat hauraita. Tulet saamaan lisää poikia, -
kuningattaresi kanssa. Onko hän täällä?
- On. - Haluan, että jätät minut rauhaan.
Älä enää koskaan puhu minulle. Meillä ei ole enää mitään yhteistä.
Jätä minut rauhaan.
Uhtred Ragnarson. Pitäisikö olla iloinen nähdessäni sinut?
- Valkoisen hevosen Skorpa. - Lordi Odda odottaa minua.
Lordi Odda tapettiin petturina ja haudattiin.
Entä nyt sitten? Puhunko sinulle?
- Onko aselepo yhä voimassa? - Tänään se on.
- Huomenna, tapan sinut. - Sinäkö tapat minut?
Millä? Minulla on lähes tuhat miestä reservissä.
Alfred on upottanut laivasi, Skorpa.
- Hän kokoaa suurta saksien armeijaa. - Tiedän, että laivani ovat mennyttä.
- Saan vielä kostoni. - Kannattaisi palata Guthrumin luo ja valmistautua kuolemaan.
Kertoiko kuningattaresi sinulle, -
että siskoasi pannaan perseeseen -
joka ikinen ilta Yksisilmä-Svenin toimesta?
Kertoiko äitisi, että hänen olisi kannattanut pitää jalkansa yhdessä?
- Etsin sinut ensimmäisenä taistelutantereelta. - Olen siellä, -
eikä minua ole vaikea löytää.
- Meneekö hän Guthrumin luo? - Uskon niin, herra.
Sitten olemme askeleen lähempänä taistelua.
Beocca, sinun pitäisi pestä suusi.
Kyllä, herra. Teen sen. Oluella.
- Montako miestä? - Enintään 400.
- Sekö on mahtava saksien armeija? - Pääluku kasvaa vielä.
Meidän on lähdettävä liikkeelle. Tarina verilöylystä on saatava liikkeelle.
Vain muutama päivä sitten, Ragnar kysyi onko sota jo ohi.
Skorpa on oikeassa. Verilöylyn täytyy tapahtua.
Meidän on taisteltava Alfredia ja hänen Jumalaansa vastaan.
Oletko valmis tappamaan veljesi?
Jos tilanne niin vaatii.
Sitten meidän on kohdattava tämä mahtava armeija toisella samanlaisella.
Kun armeijat on koottu yhteen, puhun heille yhtenä kokonaisuutena.
Jokaisen miehen tulee tietää, ettei sota koske vain maata.
Jos pakanat voittavat, myös Kristus on lyöty.
Älkää tehkö puheestanne saarnaa.
Mitä ehdotatte minun sanovan?
Kertokaa, että olette valmis kuolemaan heidän puolestaan. Se on hyvä.
Että tanskalaiset saavat maksaa verellään ja miehet palkitaan ryöstösaaliilla.
- Puhunko kostosta ja ahneudesta? - He ovat miehiä eivät enkeleitä.
- Pysähdymme hetkeksi. - Pysähtykää!
Se on Egbertin kivi. Nämä seuraavat metrit kertovat, -
onko meillä armeija, enkeleitä tai jotain muuta.
Menen yksin.
Entä jos siellä ei ole ketään?
Ymmärrän.
Ei ristin sieluakaan.
Yksikään mies ei ole vastannut kutsuuni.
Sitten odotamme.
Meidän on odotettava.
Hieno veitsi. Tanskalaisten.
Tämäkö? Otin sen tanskalaiselta jonka tapoin.
- Missä? - Winchesterissä.
- Ennen kuin ryömit Guthrumin luo? - Ennen kuin esittäydyin hänelle.
Kuitenkaan minua ei kohdeltu kuninkaallisen tapaan ja päätin paeta.
Tanskalaisten vallan alla oleva ei ole oikea kuningas.
Uhtred, pidän sinusta, mutta olen kyllästynyt saarnaamiseesi.
- Oletko miettinyt ryhtymistä papiksi? - Pikkupojasta lähtien.
Se on valetta. Kastoin hänet kahdesti. Silti hän ei ole kristitty.
Onnea tuomaan.
Nyt tarvitsen hiuskiharan sinulta.
- Missä Alfred on? - Vartioimassa.
Odottamassa armeijaansa.
Taidan mennä hänen seuraansa hetkeksi.
Pidätkö hänestä nyt?
Onnea tuomaan.
Herra.
Ajattelin teidän kaipaavan seuraa.
Mitä näet? Mitä kuulet?
- En kuule mitään, herra. - Ei.
Varjoissa ja ilmassa on tapahtunut muutos.
- He ovat tuolla jossain. - En näe muuta kuin ruohoa, herra.
- Ruohon tuolla puolen puita... - Tuolla.
Siellä on miehiä. Tuolla on lisää miehiä.
He ovat vastanneet kutsuun.
Englannin miekat saapuvat.
Wessexin miekat.
Englannin miekat.
Tänään on sotureiden päivä.
Päivä, jolloin vihollisenne tapetaan.
Päivä, kun panemme pakanat toivomaan, etteivät olisi ikinä kuulleet Wessexistä.
Tänään taistelemme Wessexin puolesta!
Eikä pelkästään Wessexin puolesta.
Meillä on miehiä Northumbriasta, -
Merciasta ja Itä-Angliasta.
Miksi pakanat ovat täällä?
He haluavat huvitella vaimojenne kanssa.
He haluavat lapsenne orjikseen. He haluavat ottaa kotinne omikseen.
Mutta he eivät tunne meitä!
He eivät tunne miekkojamme.
He eivät tunne kirveitämme ja keihäitämme.
He eivät tunne rohkeuttamme.
Tänään me tapamme heidät.
Värjäämme maan punaiseksi heidän verellään!
Otamme pois sen, mitä he ovat ryöstäneet!
Panemme heidät anomaan armoa ja sitä ei anneta!
- Ei armoa! - Ei armoa!
Jos saan surmani, ota hevoseni ja ratsasta täältä pois.
- Ei sinua surmata. Estän sen. - Kaikki tavarani ovat sinun.
Sinä et kuole.
Taistelen vuoksesi.
- Tappakaa heidät kaikki! - Ei armoa!
Siispä armoa ei anneta.
Jos kohtaat Uhtredin taistelussa, et voi epäröidä.
- Ei armoa. - Ei kenellekään.
Meidän ei pitäisi pidätellä, herra. On hyökättävä koko voimalla.
Päätän, miten taistelemme. Sinä noudatat käskyjäni.
Kyllä, herra.
Ei armoa.
- Linja valmiiksi. - Linja valmiiksi!
Kilvet ylös!
- Eteenpäin! - Mennään!
Eteenpäin.
Pitäkää linja! Toimimme yhdessä! Me emme taivu!
Kilvet eteen!
Pitäkää linja!
- Seis! - Seis!
Wulfhere, revin suolesi pihalle, petturi paskiainen!
Tämä on meidän maamme!
Toinen, kolmas!
Etulinjassa, kuten toivoit.
Nyt sieltä tullaan.
Pitäkää.
Pitäkää!
Pitäkää muuri tiiviinä!
Siinä sinulle, Wulfhere paskiainen.
Pitäkää!
Leofric!
Unohda hänet!
Tiivistäkää aukot! Pitäkää muuri tiiviinä!
Eteenpäin! Kolme, kaksi, yksi!
Ei armoa!
Älkää päästäkö heitä etenemään!
Seuratkaa minua!
Luoja armahda.
Peräännymme yhtenäisesti!
Perääntykää!
Pysähtykää! Emme mene pidemmälle!
Perääntykää minun tasossani!
Ja...
Uhtred Ragnarson!
- Kuuletko minua? - Kuulen, Skorpa!
- Haluatko antautua? - Minulla on lahja sinulle!
Kuningattaresi!
Ei armoa!
Kaadut minun keihääseeni!
Joudut ikuiseen helvetin tuleen!
Uhtred!
Ota hevonen.
Herra, mikä on käskysi?
- Herra. - Näitkö tuon?
- Tapahtui, kuten pappi sanoi. - Mitä, herra?
Heidän Jumalansa on heidän kanssaan.
Mitkä ovat käskysi?
Ei, herra.
Ei!
Ei armoa!
Hänet tulee haudata kuten jaarli.
Huolehdin siitä.
Uhtred.
Iseult on valmiina.
Hänet on kääritty liinaan ja on valmis haudattavaksi.
Haluan, että hän saa polttohautajaiset.
Olkoon niin.
Uhtred, -
kaikki tekemäsi ja kaikki, mitä olet minulle näyttänyt, -
kiitos kaikesta.
Olet antanut kaikkesi.
Olet mies, joksi aina toivoin sinun tulevan.
Vuonna 878 Edingtonin taistelussa, -
kuningas Alfred löi Guthrumin joukot ja ajoi heidät pois Wessexistä.
Olen sinulle kiitollisuudenvelassa, Bebbanburgin Uhtred.
Wessex on sinulle kiitollisuudenvelassa.
Neuvotteluille ei ole sijaa, herra. Vain antautumiselle.
- Sekö on neuvosi? - On.
- Kuulin neuvosi. - Herra.
Rauha oli turvattu panttivangeilla, joihin kuului myös ystäväni Brida, -
sekä veljeni Ragnar nuorempi.
Rauha turvattiin myös jaarli Guthrumin kasteella ja kristittyjen Jumalan hyväksymisellä.
- Oletko valmis luopumaan paholaisesta ja hänen töistään? - Olen.
Puhdistakoon tämä vesi sinut Jumalan siunauksen arvoiseksi.
- Guthrum, olet nyt Jumalan lapsi. - Aamen.
Mitä tulee Uhtred jumalattomaan...
Minun matkani jatkuu.
Polkuni vie pohjoisen verikentille.
Kostoani kohti -
ja Bebbanburgiin.
Kohtalo on kaikki.
Suomennos: _camel_, SKX, urponeiti, BlackWolf